Utalás a levélre:
nak,
2403.
1875. júl. 19.: „Mily kedves
meglepetés! »Kedves jó Nagyapa,« az én kis
m gyönge kezével írva. »Oh áldott, oh áldott a keze irása!«
mondám, – igaz, hogy elég szépen és kevés hibával is irt: de azért most neked mégsem
válaszolok külön levélben, kis leányom, majd irok máskor, mert ni, mindjárt öt óra,
és nagyapának postára, onnan pedig sétálni kell menni. Csókollak
édes, a szép levélért.” –
nak,
2405.
1875. júl. 23.: „Te oly jó
voltál, hogy már két levelet irtál nekem, meg is érdemelnéd, hogy nagyobb papirosra
kezdjem válaszomat”.